У ПОШУКАХ СЕНСУ НАРАТИВНОЇ МЕТАФОРИ УМБЕРТО ЕКО: „ВПІЙМАТИ ГОЛУБКУ ЖОВТОГАРЯЧОГО КОЛЬОРУ” - Тичініна, Альона Романівна (Чернівецький національний університет, 2020)
Оповідна специфіка роману Умберто Еко „Острів напередодні” розглядається в аспекті ключової ідеї, оприявненої через наративну метафору „Голубка жовтогарячого кольору”. Методологічною базою дослідження постає сумарна концепція взаємозв’язків наративу і метафори – тези О. Фрейденберг (мeтaфopа як майбутня наративна форма сюжетів і жанрів), Ф. Анкерсміта (наративна логіка розгортання метафори у сюжет через „точки зору”), П. Рікера (спільне інновативне ядро у наративі й метафорі, розраховане на продуктивну уяву), Ж. Женетта („наративні модальності” та регулювання наративної інформації за допомогою металепсису), Р. Барта (дихотомія „функції та індекси” як аналогія метонімічних та метафоричних відношень). Цього разу метафору розглянуто як оповідний принцип, що забезпечує презентацію нарації, генерує її ритм, конструює персоносферу, втягує читача в інтелектуальну гру. Такий спосіб метафоротворення являє собою маркер авторського стилю У. Еко. Зокрема, у романі „Острів напередодні” конструктивної ролі набуває виразний ряд метафор: метафора сну, метафора кохання як джерела творчості, метафора ненависті, метафора двійництва. Передусім виокремлюється означена самим автором епістемологічна метафора, пов’язана з пошуком істини: в цьому значенні „Голубка жовтогарячого кольору” виступає постмодерністським аналогом „Блакитної троянди”, запозиченої у романтиків. Наратор відповідно запропонованого Ж. Женнетом прийому металепсису („фігура авторського втручання”) оприявнює свою метафоричну інтенцію через дискурс персонажа-розповідача. Висновується, що наративна метафора у романі спрямовує оповідну стратегію тексту на різноманіття її численних версій, реалізованих читацькою компетентністю.
The narrative specifics of Umberto Eco’s novel “The Island of the Day Before is regarded through a basic idea of the narrative metaphor “The Orange Dove”. The methodological basis of the study is a summary concept of the relationship between narrative and metaphor. These are O. Freidenberg’s hypothesis of metaphor as a future narrative form of plots and genres; F. Ankersmit’s narrative logic of metaphor’s transformation into a plot through a “point of view”; P. Recoeur’s “common innovative nucleus” in narrative and metaphor designed for productive imagination; G. Genette’s “narrative modality” and regulation of narrative information through metalepsis; R. arthes’ dichotomy of “functions and indices” as an analogy of metonymic and metaphorical relations. In the article under discussion, we consider metaphor as a narrative principle that ensures its own presentation, generates its rhythm, creates personosphere, and involves a reader in an intellectual game. Such a way of metaphor formation marks U. Eco’s literary style. In his novel “The Island of the day efore”, the following distinctive range of metaphors play a very constructive role: metaphor of sleep, metaphor of love as a source of creative activities, metaphor of duality, metaphor of hatred. Above all, it is worth pointing out author’s epistemological metaphor, which is closely related to the search of truth: in the latter sense, the “Orange Dove” is associated with a post-modernist analogue of the “ lue Rose”, borrowed from the epoch of Romanticism. Due to the technique of metalepsis (“the figure of speech denoting author’s intrusion”), offered by G. Genette, the narrator demonstrates his metaphoric intentions through the discourse of a characternarrator. In conclusion, narrative metaphor of the novel directs the narrative strategy to a variety of its numerous versions, which may be implemented owing to reader’s competence
Keywords: Умберто Еко, „Острів напередодні”, метафора „Голубка жовтогарячого кольору”, наратив, наративна метафора, епістемологічна метафора, рецепція