ВЗАЄМОДІЯ ЛЕКСИКО-СИНТАКСИЧНИХ І ПРАГМАТИЧНИХ ЗАСОБІВ ОБ’ЄКТИВАЦІЇ ВИСЛОВЛЕННЯ-ЗВИНУВАЧЕННЯ - Король, Антоніна Анатоліївна (Міжнароднй гуманітарний університет, 2019)
Стаття присвячена проблемі дослідження висловлення-звинувачення у сучасному німецькомовному художньому дискурсі. Звинувачення як діяльнісно-комунікативний феномен, що чинить вербальний вплив на поведінку іншої людини, дійснюється мовцем за певних контекстуальних умов з інтенцією звинуватити, дорікнути адресатові за певні вчинки, які він оцінює як негативні. У статті розглянуто взаємодію різних засобів об’єктивації висловлення-звинувачення: мовні засоби, синтаксичні моделі, відносний статус комунікантів, відносну дистанцію між комунікантами, стать комунікантів. Для висловлення-звинувачення характерні різні форми (прямі – direkt / «не-прямі» – «nicht-direkt») і різні лексико-граматичні, синтаксичні засоби вираження комунікативної мети. Залежність тих чи інших форм висловлення спостерігається від таких прагматичних факторів, як «соціальна роль», «асиметричні відносини», «гендер», «дистанція спілкування», «статус». Для різних висловлень комбінація прагматичних факторів буде індивідуальною, тому що кожне висловлення здійснюється з певними цілями. Встановлено, що лексико-синтаксичні та прагматичні фактори суттєво впливають на вибір адресантом тих чи інших форм вираження висловлення-звинувачення. Силу зв’язку між відносною дистанцією, відносним статусом, гендерною належністю комунікантів і синтаксичною моделлю у прямому і «не-прямому» висловленнях-звинуваченнях встановлено за допомогою парної кореляції. Для прямого висловлення-звинувачення сильний зв’язок виявлено між рівним статусом комунікантів і їх відносною дистанцією, причому для дружньо-фамільярної цей зв’язок є прямим, а для офіційно-ділової – зворотним. Для «не-прямого» висловлення-звинувачення сильний зв’язок не встановлено між жодними кореляційними парами засобів об’єктивації такого висловлення.
Interaction of the lexical-syntactic and pragmatic means of the objectification of expression of accusation
The article is devoted to investigating the expression means of accusation in the modern German discourse. The accusation as an activity-communicative phenomenon which has a verbal influence on another person’s behavior, is carried out by the speaker under certain contextual conditions with the intention to blame the addressee for certain actions, which the speaker estimates as negative. The article deals with the interaction of different means of objectification of the expression means of accusation: language means, syntactic models, the relative status of the communicators, the relative distance between the communicators, the gender of the communicators. Different lexical-grammatical and syntactic means of expression of a communicative purpose and different forms are common for the expression means of the accusation (direct / indirect). The dependence of certain forms of expression is observed in such pragmatic factors as “social role”, “asymmetric relations”, “gender”, “communication distance”, and “status”. For different expressions, the combination of pragmatic factors will be individual, because each expression is made for certain purpose.
Keywords: Висловлення-звинувачення, перформативне, експліцитне, імпліцитне висловлення, соціальна роль, статус, гендер комунікантів