Логоритміка як засіб корекції мовлення дітей середнього дошкільного віку з дислалією - Боштога, Богдана Юріївна (Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича, 2025)
У кваліфікаційній роботі представлено теоретичне узагальнення й емпіричну перевірку ефективності логоритміки як засобу корекції дислалії у дітей середнього дошкільного віку. На основі аналізу психолого-педагогічної та логопедичної літератури уточнено зміст понять «дислалія», «порушення звуковимови», «фонематичний розвиток», «логоритміка», окреслено наукові підходи до характеристик мовленнєвого дефекту та корекційних напрямів (О. Боряк, С. Конопляста, І. Садовнікова, Н. Пахомова, Ю. Рібцун, М. Шеремет та ін.). Визначено типові для дітей із дислалією труднощі: спотворення та заміни звуків, недостатній контроль артикуляційних рухів, нестійкість темпо- ритмічної організації мовлення та низький рівень фонематичного сприймання. Емпіричне дослідження проведено на базі Комунального закладу «Киселицький заклад дошкільної освіти» Путильської селищної ради за участю 40 дітей віком 4-5 років. Дітей поділено на експериментальну (20 осіб) та контрольну (20 осіб) групи. Комплексна діагностика включала обстеження артикуляційного апарату, оцінювання точності звуковимови, фонематичного слуху, мовленнєвого дихання та темпо-ритмічних характеристик. Результати констатувального етапу засвідчили переважання низьких і середніх рівнів мовленнєвого розвитку, що обумовило необхідність спеціалізованої корекції. У межах формувального етапу розроблено та апробовано програму логоритмічних занять, спрямовану на розвиток артикуляційної, дихальної та моторної координації, ритмічного відчуття, автоматизацію та диференціацію цільових звуків. Програму структуровано як стандартизований цикл із визначеними модулями, етапами, критеріями добору вправ та алгоритмами проведення занять. Після завершення корекційної роботи в експериментальній групі зафіксовано суттєве підвищення точності звуковимови, покращення фонематичного слуху та стабілізацію темпо-ритмічної організації мовлення. У контрольній групі позитивні зміни були незначними. Отримані дані підтверджують результативність логоритміки як засобу подолання дислалії. Теоретичне значення роботи полягає в уточненні уявлень про можливості логоритміки в структурі корекційно-логопедичної роботи та механізми її впливу на артикуляційно-фонематичний розвиток дошкільників. Практичне значення визначається розробленням стандартизованої логоритмічної програми, системи критеріїв оцінювання ефективності та методичних рекомендацій для логопедів, вихователів і батьків. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розширенням вибірки, вивченням відстрочених ефектів і адаптацією програми для інших видів мовленнєвих порушень.
Keywords: корекційно-розвивальна програма; логопедичні заняття; фонематичний розвиток; корекція звуковимови; діти середнього дошкільного віку; дислалія; логоритміка